![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 19 març 1668 ![]() Camaiore (Itàlia) ![]() |
Mort | 22 febrer 1727 ![]() Roma ![]() |
Activitat | |
Ocupació | director musical (1701–1713), teòric musical, musicòleg, director d'orquestra, compositor ![]() |
Gènere | Òpera ![]() |
Moviment | Música barroca ![]() |
Professors | Bernardo Pasquini, Antonio Lotti, Giovanni Legrenzi i Arcangelo Corelli ![]() |
Alumnes | Benedetto Marcello, Domenico Scarlatti i Johann Joachim Quantz ![]() |
Instrument | Orgue ![]() |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Francesco Gasparini (Camaiore, Lucca, 5 de març de 1668 - Roma, 22 de març de 1727) fou un compositor italià.
Fou nomenat acadèmic filharmònic i mestre de música del Conservatori de la Pietà de Venècia i mestre de capella de Sant Joan del Laterà a Roma.
A més d'una seixantena d'òperes, algunes amb molt d'èxit a Londres,[1] va compondre moltes obres de caràcter religiós i un tractat d'acompanyament titulat L'armonico prattico al cembalo, spineta ed organo, obra de la qual se n'han fet diverses edicions.